Ohjaus:
Jean VigoKäsikirjoitus:
Jean VigoKuvaus:
Boris KaufmanSävellys:
Maurice JaubertJuonikuvaukset(1)
Kesäloma on ohi ja pikkuvintiöt palaavat koulunpenkille täynnä energiaa ja uusia ideoita opettajiensa päänmenoksi. Opettajakunta on enemmän tai vähemmän pystyyn kuollutta ja irvokasta sakkia, pahimpana kärkenään suippopartainen, hetkittäin lähes mefistofeelisiä ulottuvuuksia saavuttava kääpiö. Vigo asettaa vastakkain koulun kurjan arjen ja lasten korkeat unelmat ja tarkastelee kriittisen pilkallisesti absurdien auktoriteettien sortotoimia, jotka lasten organisoima kapina lopulta tuulettaa kumoon. (Pirkanmaan elokuvakeskus)
(lisää)Arvostelut (3)
These French coming-of-age movies have always had their charm. It would certainly be in bad taste to compare Jean's struggles with those of Nicholas, but the poetics are unfortunately identical. Little Nicolas was certainly not an anarchist, but his class had a number of similar aberrations.
()
A film that earned its fame primarily in the 1950s but definitely has a universal message that speaks to young people even today. Authority makes sense, but only if it is not senseless. Vigo does this well in a great atmosphere of mild strangeness that manages to charm. Or you might just watch it with bewilderment.
()
The third of Jean Vigo’s four films inorganically combines the realistic with the poetic and vainly disguises the combat-like conditions under which it was made. Rather than as a ground-breaking work of French poetic realism and bold social criticism (the film was banned shortly after its premiere), today Zero for Conduct attracts attention for being a source of inspiration for Truffaut’s debut and for the much cruder rebellious British satire If…, in which live ammunition replaced vegetables. 70%
()
Kuvagalleria (16)
Kuva © Janus Films
![Nolla käytöksessä - Kuvat elokuvasta](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/806/163806901_5b313b.jpg)
Mainos