Ohjaus:
Peter KosminskyKäsikirjoitus:
Mary Agnes DonoghueKuvaus:
Elliot DavisSävellys:
Thomas NewmanNäyttelijät:
Alison Lohman, Michelle Pfeiffer, Robin Wright, Renée Zellweger, Billy Connolly, Patrick Fugit, Cole Hauser, Liz Stauber, Noah Wyle, John Billingsley (lisää)Suoratoistopalvelut (1)
Juonikuvaukset(1)
Kaunis ja lahjakas mutta äärettömän kova ja itsekeskeinen taiteilija Ingrid Magnussen (Michelle Pfeiffer) tulee jätetyksi. Pian Ingridiä syytetään entisen miesystävänsä myrkyttämisestä ja hänet tuomitaan vankilaan. Niin hänen herkässä iässä oleva tyttärensä Astrid (Alison Lohman) joutuu sijaiskotikierteeseen. Astrid yrittää etsiä itseään, kun häntä hyppyytetään mitä erilaisimpien kasvattiäitien (mm. Renée Zellweger ja Robin Wright Penn) luona. Hän kokeilee seksiä, uskontoa, huumeita, kaikkea mitä kuvitella saattaa, mutta hänen oma äitinsä pitää häntä ohjissa rautaisella otteellaan vielä vankilastakin käsin. Askel askeleelta Astrid yrittää tehdä häneen välimatkaa, mutta joutuu lopuksi huomaamaan, ettei katujen kovan koulun jälkeen olekaan niin kaukana viileästä, vaaleasta äidistään. Siinä vaiheessa ei tehtyä saa kuitenkaan enää tekemättömäksi. (Nordisk Film Fin.)
(lisää)Arvostelut (4)
An excellent premise, quite solid workmanship, and most importantly a brilliant cast full of talent, including experienced and proven stalwarts. Perhaps too drawn out and thematically impersonal, but otherwise fine.
()
A drama about a girl forced to live in foster care because her mother was convicted of murder. At times the film's very atmospheric mood is enhanced by a dreamy, ambient soundtrack, and Pfeiffer fits the role of a very strong woman to a tee. And by the way, what does that woman do to stay so beautiful? Alison Lohman as the daughter is also excellent. If this girl is lucky with her movies, I bet she'll become a great actor in the future.
()
The beautiful Alison Lohman, the chilling Michelle Pfeiffer, and the convincing Renée Zellweger elevate a variable screenplay that alternates between captivating intimate moments and incomprehensible outbursts of hysteria. The theme is almost brilliant, but the execution disappoints more with each scene.
()
While I do enjoy movies that let me switch my brain to standby mode and relax peacefully, this one doesn't fall into that category. It belongs to a different type of films that I adore — those that demand every brain cell to work at full capacity. This category has depth and leaves you pondering long after the credits roll. Astrid's story gripped me even tighter on my second watch, so I decided to give it a higher rating.
()