Ohjaus:
Jukka-Pekka ValkeapääKuvaus:
Pietari PeltolaSävellys:
Michal NejtekNäyttelijät:
Pekka Strang, Krista Kosonen, Ilona Huhta, Oona Airola, Ester Geislerová, Iiris Anttila, Viivi Ihalainen, Sofia Kaipainen, Jani Volanen (lisää)Suoratoistopalvelut (4)
Juonikuvaukset(1)
Yksinhuoltajaisä Juha elää kuin unessa, menneisyyden vankina. Kaikki muuttuu, kun hän kohtaa oudon naisen, domina Monan. Monan ja Juhan välille syttyy koukuttava yhteys. Arjen takana heillä on oma maailmansa, jossa valtiatar Mona herättää Juhan tukahdutettuja tunteita henkiin väkivaltaisin ottein. Vaikka tekee kipeää, Juha haluaa yhä enemmän ja pidemmälle. Johtaako vaarallinen matka tuhoon vai valoon? (SF Studios Fin.)
(lisää)Videot (2)
Arvostelut (6)
Kuten nimikin kertoo, kyseessä on iloinen koko perheen komedia. Siis mikäli äitisi on hukkunut ja isäsi ei halua päästä hänestä irti. Dramaattinen kameratyö ja Nejtekin psykedeelinen musiikki kiskaisevat mukaan tiiviiseen tunnelmaan heti tuotantoyhtiön tunnarin kilahdettua ja katsoja pääsee sydän pamppaillen seuraamaan kuinka Pekka Strang on hukkua yrittäessään pelastaa Ester Geislerován. Leikkaus. Muutama vuosi on kulunut, pieni tytär on jo lukiolainen, jonka perässä pojat juoksevat, isä leikkaa ihmisten sydämiä ja vapaa-ajallaan masturboi vaimoltaan jääneen vaatekasan ja hajuveden keskellä. Arkipäivän harmaus rikkoutuu, kun päähenkilö törmää sattumalta Krista Kososeen tatuointistudion kellarissa ollessaan viemässä kapinallista tytärtään lävistettäväksi. Toisten tavaroihin ei kuulemma kosketa, ja niin domina Mona hiukan kuristaa Juhaa, mikä auttaa tätä ymmärtämään, että hän voi tiedottomana ollessaan nähdä kuolleen vaimonsa. Ensimmäinen annos on kuulemma ilmainen, ja Juha on koukussa – tavallinen seksi tavallisten naisten kanssa ei enää kiinnosta häntä ja katsoja alkaa jännittää sitä, saako riippuvuus Monaan (ts. omaan vaimoon) hyvän lääkärin menettämään työnsä, tyttärensä vai ystävänsä. Suru hänen silmissään, kun hän istuntojen jälkeen palaa tajuihinsa, herättää suuria tunteita. Ehkä psykologilla käynti auttaisi S&M-luolaa paremmin. [Rakkautta&Anarkiaa]
()
Finland throws a dark film about S&M games and it's a decent psychological oddity. The protagonist starts visiting the local dominatrix, who plays various sex games with him, and chills alternate with laughter. It's a very unusual premise that takes us into the dark recesses of fetishism and it's worth seeing not only for the premise, but also for two scenes that will make you uncomfortable. Tearing fingernails and teeth is probably the most difficult thing to endure of all, and here it is portrayed in its most authentic form. Fans of the North, beware. Story****, Action>No, Humor***, Violence***, Entertainment****, Music****, Visual****, Atmosphere****, Suspense**. 7.5/10.
()
Any film that, despite a relatively explicit brutality, manages to not be primarily vulgar has a place in my heart. From the title, I was expecting a lighter perverted nonsense, but, believe it or not, this is a pretty serious film. You will laugh, yes, but then, when you’ve realise how fucked up the characters are, you’ll also get the chills. There hasn’t been another film in this year’s festival where I rooted less for the heroes. Which is actually interesting, given how screwed they are. The Finns aren’t afraid of that. Good for them. #KVIFF2019
()
When you say S&M in film, more than one of us (unfortunately) thinks of the "shades trilogy", which is not exactly an example of quality filmmaking, so you are glad that there are thematically close films from the other end of the quality spectrum. Dogs Don't Wear Pants is a very raw romance that isn't afraid to show a lot of things on screen, while maintaining a certain level of tastefulness and not trying to be overtly shocking or outrageous. We follow the story of two lonely people who, despite their somewhat harsher specific needs, are portrayed in such a human and understanding way that you just have to root for them. The two lead actors played their roles in a supremely convincing manner, and I was also impressed by the minor role of Ester Geislerová. I welcomed the fact that besides the raw romance and a few scenes that were uncomfortable for the audience (the initiated will know what I am talking about), there was also room for a few purposefully humorous scenes. Last but not least, I must praise the unmistakable musical score, which perfectly underlined the atmosphere of the film.
()
For some, romance means Casablanca or Pretty Woman, and for others it’s this. A seemingly
incompatible couple that bonded through S&M. It is interpreted openly, without reserve, but
decently, civilly, with both seriousness and humour, and most importantly, it is believable, with a
viable psychological background. This is almost unheard of in this rare kind of film. The director did
not wish to make a controversial movie about S&M, but rather a humorous human drama about two
outsiders coming together in an environment that is unknown or incomprehensible to most viewers.
[Cannes]
()
Mainos